@article {מדינהברק2017ההאמ,
	title = {המהפכה החוקתית או מהפכת זכויות האדם? על העיגון החוקתי של הנורמות המוסדיות / ברק מדינה, עשור ויצמן},
	journal = {עיוני משפט},
	volume = {מ, 2 (טבת תשע"ח, דצמבר 2017), עמ{\textquoteright} 595-661},
	year = {2017},
	abstract = {מקובל להבחין בין שני ענפים מרכזיים של המשפט הציבורי: משפט ציבורי מוסדי ודיני זכויות האדם. אף שההבחנה בין שני התחומים אינה חדה, יש לה בסיס רחב. הפסיקה שניתנה בשני העשורים האחרונים מבטאת שניות מעניינת באשר למעמדו החוקתי של המשפט הציבורי המוסדי. מצד אחד, הוכר בפסיקה מעמד חוקתי של שורה של נורמות מוסדיות שאינן מנויות במפורש בחוקי-היסוד, באופן שמוביל להגבלה ניכרת של כוחה של הכנסת. מצד אחר, בית-המשפט בחר לבסס את מעמדן החוקתי של הנורמות הללו דווקא על חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, באמצעות הקביעה כי לכל אדם יש זכות חוקתית לכך שהשלטון יפעל כדין. גישה זו אפשרה לבסס את מעמדן החוקתי של הנורמות המוסדיות, אך הובילה להחלה של המבחן הדו-שלבי של דיני זכויות האדם גם על חובת הציות להן. לפי מבחן זה, החובה לפעול בהתאם לנורמות המוסדיות אינה מוחלטת, אלא יש לבחון בכל מקרה ומקרה, מכוח דוקטרינת המידתיות, אם הפרת הנורמה מוצדקת, בהתחשב במכלול הנסיבות הרלוונטיות. יתר על כן, מגמה זו מוחלת בשנים האחרונות גם בנוגע לנורמות מוסדיות שמעוגנות במפורש בחוקי-היסוד, מכוח מה שמקובל לכנות "פסקת הגבלה משתמעת".},
	keywords = {משפט ציבורי},
	issn = {2617-3875},
	author = {ברק מדינה and Medina, Barak and ויצמן, עשור}
}
